DIGITALNA ARHIVA ŠUMARSKOG LISTA
prilagođeno pretraživanje po punom tekstu
ŠUMARSKI LIST 7-8/1933 str. 41 <-- 41 --> PDF |
uzorati ili izrovati, da bi izbojci što bolje istjerali. Hrast daje vrlo slabe izbojke, jer sporo raste i izložen je vrlo štetnim utjecajima medljike i gubara, koji baš takove izbojke rado napadaju. No ako smo već još za jednu ophodnju i dozvolili prirodno pomlađivanje sa izbojcima, to svakako u trećoj i slijedećim ophodnjama ovo ne treba, jer se zemljište suviše jednostrano iscrpi ili da bolje reknem, sastojine se zbog rdavih bioloških utjecaja degenerišu. U članku »Meke ili ritske šume u Podunavlju« spomenuo sam, da i u ritovima, gdje ima i dovoljno hrane od nanosa i dovoljno vlage od vode, prirodno pomlađivanje sa izbojcima iz panja i žilja mekoga drveta, već u drugoj ophodnji ne zadovoljava kako treba, a u trećoj i slijedećim ophodnjama da ga treba svakako izbjegavati. Razlog je tome biološki utjecaj. Dr. grof Forgâch Balâzs, koji ima veće komplekse SI. 6. Jedna skupina bijelo topole na nešto višemu dijelu takove slatine, koja povremeno dolazi pod vodu. Već dalje ne može bijela topola da uspijeva, jer ne može podnijeti toliku vođu. Razlika u visini jedva 10—20 cm. bagremove šume na pijesku, iskoriščavane već kroz dvije ophodnje, kaže za bagrem, protivno općem uvjerenju, otprilike ovo : Istina je, da bagrem iskorišćuje tlo i jednostrano mu oduzima potrebne hranive tvari, ali to ipak ne biva u tolikoj mjeri, da bi radi toga uzrast, drvna masa i prihod u slijedećim ophodnjama bivao sve manji. On to degenerisanje sasvim pravilno pripisuje biološkim uzrocima. On veli: Bagrem je drvo, koje uz redovite prilike u sastojinama može da živi popriječno 50—60 godina (Po Vadašu 42 godine). Razvijeno žilje bagrema dovodi hranu stablu, deblu, granju i lišću, a ovo, poglavito lišće (po asimilaciji) daje hranu žilju. Žilje i nadzemni dijelovi međusobno se izgrađuju i rastu. Postoji među njima odnos, neki omjer ili korelacija. Ako je stablo dostiglo sječivu starost, onda je i žilje svršilo svoju funkciju, jer dok mi 459 |