DIGITALNA ARHIVA ŠUMARSKOG LISTA
prilagođeno pretraživanje po punom tekstu
ŠUMARSKI LIST 2/1907 str. 6 <-- 6 --> PDF |
- 44 autori imali i smjese mono - i đi - derivata. (O acetilcelulozama radili su i Franchimont C. r. 92.1053; Skraup BB. 3 ^2413) Analogno tvori anhidrid benzojeve kiseline benzoil celulože (Cross i Bevan, Ch. N. 45.77; 47.236; 6I.87). Mitscherlich (60.535 = B. B. I85O.102) dokazuje, da celuloza nema, kako Mulder kaže, sastav C24 H21 O21 već na temelju autorovih analiza (sved. filterpapir) C12 Hjo O^g. Dok su elem. analize vodile Pajena i druge, kako vidjesmo, do najjednostavnije formule za celulozu Cg Hjo O5 — odnosno n(Cg Hjo O5), to su njeki od gornjih derivata vodili E d e r a (B. B. IS.^eg) na molekul. formulu 0^2 H20 Ojo a proučavanje hidral i acideeluloza, kako ćemo kašnje vidjeti, Bumk e i "VVoiffensteina na C72 H120 Ogg (B. B. 82.2493), a L u ng e i B e b i e a njihovi nitrati (Z. ang. Ch. I4.483) na formulu C24 H40 O20, dočim Nastjukof f (B. B. 33.2237) nalazi, iztražujuć Beckmanovim aparatom triacetilestere celuloze i oksiceluloze molekul. težinu za celulozu 6480 t. j . 39—40 (Cg Hjo O5) pak posve jednako i kasnije (Z. russ. Ph. Ch. Ges. 82.543) opredjeljujuć mol. težine acetilderivata oksiceluloze elem, sustava (Cg Hio 05)4-_eO i (Cg Hio 05)4_602 [Za škrob je našao Brow n i Morri s (Soc. 1888. 1889.) mol. tež. 82 400] Sto se unutarnjeg ustroja celuloze tiČe, dolazi Schiitzenberger i Naudin (C. r. 68.314.) do zaključka, da u celulozi imade najviše 30H, dakle CeH702 (0H)3] a Beva n i G r 0 s (ChN. 6O.254) acetilovanjem celuloze dokazuju, da je svih 5 atoma 0 u celulozi hidroksilno, dakle da Schiitzenbergerovo mnienje ne stoji; vjerojatnija im je već hipoteza Fran chimontov a (B B 19-i94i), da je molekula celuloze agregat glikozinih grupa sastavljenih ovako: n (Cg H12 Og) — (ni ) H2O; ali ni to nije sjegurno, dapače celuloza je najvjerojatnije posebni tip C spojeva. Upozoruju, da Armstrong drži mogućim da u celulozi imade zatvoren lanac (za to govore u bilju sadržani derivati heksahidrobenzolovi: inozit i kinina kiselina) Medjutim se kasnije (Ch. N. 6I.123) isti autori izpravljaju onamo |